Traducerea: Marioland
Sync: Alex Ciobanu (Zuzuitu') Subtitrări-noi Team/www.subtitrari-noi.ro
N-ar fi mai uşor cu un plici de muşte ?
Omul care prinde muşte cu beţişoarele...
poate realiza orice.
Ai prins vreuna ?
Nu încă.
Ce-a făceai acolo ?
- Se numeşte "tehnica cocorului". - Funcţionează ?
Dacă faci bine, nu are apărare.
Mă poţi învăţa ?
Întâi învăţă să stai drept, apoi înveţi să zbori.
Regula naturii, Daniel-san. Nu a mea.
- De unde ai învăţat-o ? - Tata învăţat.
- Probabil ai avut un tată grozav. - Oh, da.
"Valoare."
Johnny, lasă-l în pace ! Ajunge !
- Eu decid când ajunge ! - Ce s-a întâmplat cu tine ?
- Un duşman nu merita mila ! - Bine !
- Fără milă ! - Da !
Eşti nebun !
Tommy, Bobby, prindeţi-l !
Mila e pentru cei slabi.
Aici, pe stradă, în competiţie...
dacă un om te înfrunta, e duşmanul tău.
Un duşman nu merita mila. Care-i problema, dle Lawrence ?
Haide, să uităm de asta.
Stai. Nu încă.
Pauză.
Du-te la sensei. Întoarce-te. Îngenunchează.
Johnny, eşti prea moale.
Loveşte cu piciorul.
Ai o problemă cu asta ?
Nu, Sensei.
Fără milă.
S-a terminat, Johnny ! Ai făcut-o !
LaRusso, eşti bine ? Poţi continua ?
Aduceţi-i un sac !
- În regulă, picioare. - Fă-o din nou !
Avertisment pentru contact ilegal la genunchi.
Termina ! Fără milă !
Bravo, Johnny !
Termină-l !
Câştigător !
Hei, dle Miyagi, ştii, mă gândeam.
La ce, Daniel-san ?
Că poate ar trebui să avem o strategie acum, ştii ?
Pentru ce ?
Viitorul meu. Carieră din turnee.
Miyagi are deja una.
Serios ? Care ?
Retragerea devreme.
Ali şi mama ne aşteaptă la restaurant.
Ştiu. Mor de foame.
- A fost grozav. - Mulţumesc.
LaRusso, impresionantă victorie. Ai arătat multă combativitate.
Lumea va vorbi despre ultima lovitură mulţi ani. Felicitări.
La o parte din calea mea !
- Ce-i faci la fratele meu ? - Să nu te joci cu mine.
Scuze.
De ce se poartă aşa ?
Tipul ăla nu ştie despre ce e vorba în karate.
- Poate ar trebui să înveţe. - Vrei să-l înveţi tu ?
- Baftă, Daniel. - Merci.
- Ai grijă. - Merci.
Doamnele aşteaptă.
- Stai ! - Ce ?
- Ne dai un autograf ? - Da, omule !
- Deci, ce faceţi ? - Grozav.
Oh, da ? De unde eşti tu ?
- Reseda. - Eşti din Res...
Şi eu sunt din Reseda. M-am mutat acum câteva luni.
- Poate ne vedem odată. - Daniel-san.
- Ce ? - Vino. Târziu.
E preţul faimei. Trebuie să mă obişnuiesc.
Ia-o uşor. Poate am să te văd.
Nu e cinstit. Am obţinut locul 2.
Ăsta nu e un loc ! Eşti exclus din echipă !
- Am făcut tot ce-am putut. - Ce ai spus ?
- Am făcut tot ce-am putut. - Eşti un nimic ! Un ratat !
- Nu, tu eşti un ratat. - Eu sunt un ratat ?
- Acum cine e ratat ? - Chiar eşti bolnav, omule.
- Hei, ce faci ? - Nu !
Cum e să fii pe locul doi acum ?
- Nu poate să respire ! - Vezi-ţi de treabă.
- Ai să-l omori ! - Sensei, te rog.
Îi faci rău. Sincer, îi pare rău.
- Lasă-l. - Dl Miyagi are dreptate.
Lasă-l !
Am spus, lasă-l !
Dispari, tâmpi, sau tu urmezi.
Mila e pentru cei slabi.
Aici nu învăţăm pe nimeni să aibă milă.
Un om care te înfrunta, e inamicul tău.
Inamicul nu merita mila.
Daniel-san, doamnele nu aşteaptă o veşnicie.
Puteai să-l omori, nu ?
De ce nu ai făcut-o ?
Pentru ca, Daniel-san, persoana care nu are iertarea în inima...
să trăiască e o pedeapsă mai mare decât moartea.
Oh, Daniel-san, probabil un absolvent grozav.
- Ce s-a întâmplat ? - Adică, ce nu s-a întâmplat.
Mai întâi i-am împrumutat lui Ali maşina şi ea mi-a remodelat aripa.
Nu ştiu ce i-a făcut motorului, dar nu merge bine.
Şi ştii ce mai face ?
Îmi spune că s-a îndrăgostit de un jucător de fotbal din UCLA.
- De ce nu a minţit ? - Poate e mai rău.
Nu-ţi fă griji de asta. Aşa e.
Seara trecută am aflat că mama a fost aleasă de companie să meargă la Fresno.
2 luni. Plecăm mâine după-masa. Voi petrece toată vara în Fresno.
Nu vei putea repara asta.
Cum ai făcut asta ?
Ce ai făcut ?
- Hai. Miyagi spune mai târziu. - Unde mergem ?
Am ceva ce să te facă să te simţi mai bine.
- Probabil îmi dai ceva de muncă. - Loveşte în cap.
Mereu când n-am nici o problemă, tu ai de lucru pentru mine. Cum aşa ?
- Coincidenţa cosmică. - Când ai construit asta ?
Daniel-san, priveşte.
Hai. Dă jos geaca. Încearcă tu.
Trebuie să te concentrezi.
Concentrează-te.
Foarte important.
- Nu pot, dle Miyagi, nu astăzi. - De ce ?
Pentru ca toată viaţa mea o ia razna, de aia.
Când te simţi aşa...
mereu întoarce-te la fundamentele vieţii.
Ce, te rogi ?
Respir.
Nu respiri, nu viaţa.
Încearcă.
Expiri pe gură. Inspiri pe nas.
Expiri pe gură.
Inspiră.
Expiră.
Cum te simţi acum ?
Mai bine. Mai concentrat.
Bine. Întoarce-te la muncă.
- Hei, am făcut-o. - Te-ai concentrat, Daniel-san.
Nu uita : Inspiră, expiră.
Inspiră...
Expiră.
Foarte bună treabă.
Da. Voi fi acolo.
- Cum te simţi ? - Mult mai bine, merci.
Ce construiesc acolo, oricum ?
Camera de oaspeţi.
- Te aştepţi la companie ? - Ah, refugiu.
Refugiu ? Oh, da ? Minunat. De ce ?
Fresno.
Fresno ?
Miyagi a vorbit cu mama seara trecută.
- Şi a spus că pot sta aici ? - Dacă vrei.
- Nu trebuie să merg în Fresno ? - Dacă nu vrei.
Oh, mi-ai salvat viaţa !
Merci ! Dle Miyagi, merci.
Bun venit.
Ceai cu gheaţa.
Oh, da. Stai. Uite.
Am făcut-o pentru tine. E lem de trandafir. M-am gândit că e frumos să le expun.
Daniel-san, mulţumesc pentru dar...
dar de ce ?
Spune ceva despre tine, câştigând Medalia de Onoare.
Spune că eşti curajos. M-am gândit că e frumos.
Asta spune că ai curaj.
Asta spune că ai noroc.
- Dl Miyagi locuieşte aici ? - Scuze.
-"Miyagi". - Scuze.
Dl Miyagi. O scrisoare pentru dvs, domnule, din Okinawa.
Okinawa ?
Da, domnule. Semnaţi aici, vă rog ?
Aveţi un loc pe cinste aici.
Din curte, nu se vede.
Ar trebui taxata intrarea.
Soţia mea adora asta.
Te superi dacă o aduc pe aici odată ?
Altădată, poate.
Ce-i ?
Tatăl meu.
Foarte bolnav.
Tatăl tău ? Nici n-am ştiut că mai trăieşte.
Cum poţi obţine paşaport într-o zi ?
A doua zi ai bilet avion.
Nu mi-ai spus niciodată, de ce ai plecat din Okinawa în primul rând ?
M-am îndrăgostit de o fată.
Şi ? De ce ai plecat ?
A fost aranjat de părinţii să se mărite cu altcineva.
- L-ai cunoscut pe tip ? - Haide.
Cum era ?
Era cel mai bun prieten al lui Miyagi.
Deci asta e vechea ta prietenă, Yukie ? Ea a trimis scrisoarea ?
- Haide. - Şi ăsta e amicul tău.
Cel mai bun prieten, Sato.
- Crezi că mai trăieşte ? - Suntem de aceeaşi vârstă.
Ce a făcut când a aflat de voi 2 ?
L-a provocat pe Miyagi la luptă.
Probabil era o fată pe cinste.
Oh, Miyagi aminteşte.
Am ţinut un discurs...
în faţa întregului sat.
Miyagi a încălcat tradiţia...
fiind împotriva aranjamentului părinţilor.
M-am căsătorit cu Yukie oricum.
Desigur, Sato a căzut în dizgraţie.
Deci l-a provocat pe Miyagi la lupta să-şi salveze onoarea.
- Şi ai pierdut ? - Nu.
Niciodată nu lupt.
A doua zi am plecat din Okinawa pentru totdeauna.
Dar ea ? Nu o iubeai ?
Foarte mult.
- Păi, ea te iubea ? - Haide.
- Atunci, cum ai putut pleca ? - Miyagi nu crede în lupta.
Ştiu, dar voi va iubeaţi. Haide.
Niciodată nu pune pasiunea înaintea principiilor.
Indiferent că vei câştiga, sau nu.
Crezi că s-au căsătorit ?
Sato, familia lui era cea mai înstărită din sat.
A lui Yukie era cea mai săracă. Era un aranjament bun.
A fost acum 45 de ani. N-ar mai trebui să fie afectat de onoarea sa.
În Okinawa, onoarea nu are limită de timp.
Vorbeşti serios ?
În Okinawa, onoarea e foarte serioasă.
Mai bine aş pleca. Trebuie să o ajut pe mama la împachetat.
Voi trece pe aici mâine, ok, dle Miyagi ?
Taxi pleacă la 6:00 p.m.
Da, voi veni atunci.
Miyagi regreta că nu s-au rezolvat lucrurile.
Nici o problemă. Sper că tatăl tău să fie ok.
Tai prea aproape, domnule.
- La aeroport. - În regulă.
Zbor plăcuta. Mă bucur să te văd.
- Bună. - Bună seara.
Vei fi în locul 32-B.
- Zbor plăcut. - Dle Miyagi !
Stai ! Vin cu tine ! Mama mea a spus că e ok.
- Adică, dacă eşti de acord. - E foarte scump biletul.
Am economisit ceva banii. E totul rezolvat.
Economiile sunt pentru colegiu.
Deci mă voi angajă la întoarcere şi voi merge 6 luni mai târziu.
Nu contează când mă duc.
- Găseşti greu de lucru. - Da, ştiu.
Dle Miyagi, tu eşti mai important decât colegiul.
Eşti mai important decât orice pentru mine.
Când am avut nevoie de tine, mereu ai fost alături de mine.
Chiar vreau să vin şi dacă e ok cu tine, aş vrea asta.
Daniel-san, nu cred că e o idee bună.
Voi avea ocazia să studiez istoria Okinawan de aproape.
- Haide. - N-am ştiut că studiez asta.
Abia am început.
- Închid uşile. - Haide.
- Te rog ? - Treci dincolo de poartă, tinere.
Tânărul vine cu noi.
Dle Miyagi, mulţumesc.
Nu, Daniel-san. Eu îţi mulţumesc.
- Sper să nu ai rău de aer. - Adică ?
Ştii cea mai mare bază aeriană U.S. din Pacific e în Okinawa ?
Din nou, care-i numele satului tău ?
Satul Tomi.
Nu-l găsesc.
Găseşti Naha ?
Da, ştiu unde e Naha.
Mergi în sud, de-a lungul marii.
Găseşti satul Tomi.
Tot dau de baza aeriană.
Caută din nou dimineaţa. Poate satul Tomi va fi acolo.
Dormi puţin.
Sato era la fel de bun ca şi tine la karate ?
A avut acelaşi maestru.
Tatăl tău ? V-a învăţat pe amândoi ?
Credeam că în familia ta karate se învăţa din tata în fiu.
Miyagi l-a rugat pe tata...
să facă o excepţie în acest caz.
Dacă te luptai cu Sato, crezi că tatăl tău ar fi fost arbitru ?
Nici un arbitru.
Şi cum ştiaţi cine câştigă ?
Cel care nu era mort.
E ciudat ca cineva să umble aşa prin lucrurile mele.
Mă bucur că nu am avut haine murdare.
Locul ăsta era aici când ai plecat ?
Miyagi a plecat din Okinawa cu barca.
Nu era aeroport în Okinawa atunci.
M-am tot uitat prin cartea mea. Tot nu găsesc satul tău.
- Cum îl vom găsi ? - Întrebam în taxi.
Hei, dle Miyagi, nu-i ăla el ?
Tu poţi sparge aşa ?
Nu ştiu. Niciodată n-am fost atacat de un pom.
E o mare onoare. Eu sunt Alesul Toguchi.
Yukie-san regretă că nu a putut veni personal.
O maşină va aşteaptă.
Maşina ?
Te rog.
Vorbeşti foarte bine engleza, Toguchi-san.
În Okinawa, ajută să vorbeşti foarte bine engleza.
Prietenul şi elevul meu, Daniel LaRusso.
Mulţumesc.
- Elev la karate ? - Da.
- Bun venit în Okinawa. - Merci.
Sper că şederea aici să fie plăcuta.
De unde ai ştiut că voi fi aici azi ?
Okinawa e un loc mic.
Satul e la sud.
De ce, te rog, mergem în nord acum ?
S-au schimbat unele lucruri de când ai plecat, Miyagi-san.
Şi unele nu s-au schimbat ?
Afară !
- Ce se întâmpla ? - Nu vorbi !
Unchiule.
Unchiule !
Sato.
Deci, las...
te-ai întors.
Să rezolv problemele cu tata.
Şi cu mine.
Sato, nu voi lupta cu tine.
Atunci ai să mori aşa cum ai plecat : Un laş !
Mergi la tatăl tău.
Pe urma vii la mine !
- Ce vei face ? - Voi găsi un taxi.
Nu. Legat de Sato.
- Nimic. - Nimic ?
Nimic.
Toate astea fiindcă le-ai spus tuturor că te căsătoreşti cu Yukie ?
De ce nu te-ai căsătorit cu ea şi apoi să fi plecat în Alaska ?
Daniel-san, nimeni nu e perfect.
- Unde mergi, amice ? - Satul Tomi.
Satul Tomi ? N-am auzit de el.
Asta e baza aeriană Kadena.
Sergent, satul Tomi ?
Eşti în el, caporal ! Ia-i de aici !
Mergeţi pe acest drum şi faceţi dreapta.
Miyagi îşi aminteşte prima dată când tata l-a învăţat să pescuiască...
în acest loc.
Era 1927.
Era mult mai linişte atunci.
Merci mult.
Da-ţi jos pantofii.
Mătuşa Yukie a spus că vii.
Yukie... Unde-i ea ?
Îl îngrijeşte pe tatăl tău.
- Eu sunt Daniel. - Eu sunt Kumiko.
- Te rog. - Mulţumesc.
Doarme.
Cum ai ştiut să mă găseşti ?
Am ştiut de mulţi ani.
De ce nu ai scris mai devreme ?
Din respect.
Pentru soţ.
Pentru liniştea ta.
Nu m-am căsătorit niciodată.
Ce a spus ?
"Dacă visez, nu vreau să mă trezesc.
Dacă nu dorm, nu vreau să mai dorm deloc."
Bună dimineaţa.
Tu eşti Yukie.
- Tu eşti Daniel-san. - Da.
Dl Miyagi mi-a spus multe despre tine.
Şi mie despre tine.
- Nu sunt prea multe de spus. - Oh, nu, nu.
E foarte...
mândru de tine.
Cum se simte tatăl sau ?
Foarte obosit.
Miyagi Sensei în dojo.
Mulţumesc. Ne mai vedem.
Bună dimineaţa, Daniel-san.
Bună dimineaţa.
Bun venit în dojo-ul familiei Miyagi. Îţi place ?
E grozav.
Asta e ceva. Cine sunt ei toţi ?
Strămoşii lui Miyagi.
De 400 de ani.
Şi cine e el ?
Sensei Miyagi Shimpo.
Primul Miyagi ce a adus karate la Okinawa.
- Cel ce s-a dus în China. - Haide. 1625.
- Cum a ajuns acolo ? Cu barca ? - Din greşeală.
Ca toţi cei fin familia Miyagi, Shimpo Sensei a fost pescar.
Adoră pescuitul.
Adoră saki.
Într-o zi, vânt puternic, soare puternic...
saki tare, dar nu peşte.
Shimpo Sensei a adormit pe coasta Okinawa...
şi s-a trezit pe coasta Chinei.
10 ani mai târziu, el se întoarce cu soţie chinezoaica şi 2 copii...
şi un secret...
al familiei Miyagi, karate.
Ăsta e secretul karate al familiei ?
- Nu pricep. - Exersează. Vei pricepe.
Hai. Avem de lucru.
Ce sunt lucrurile astea ?
Reguli pentru karate.
Regula numărul 1: "Karate doar pentru apărare."
Regula numărul 2:
"Învaţă întâi regula numărul 1."
Da, vine.
Asta arată ca un oraş uitat de timp.
Cred că am fost la şcoală împreună. Te-aş prezenta, dar am uitat numele.
Dacă ăsta e un sat de pescari, cum de nu pescuieşte nimeni ?
Yukie-san mi-a spus...
ca după război, Sato a adus în comerţ bărci mari de pescuit.
În 2 ani, tot peştele a fost prins. Bărcile mici au dispărut.
Aproape totul a dispărut, cu excepţia închisorii...
şi a multor amintiri.
Ah, Ichiro.
Când am plecat, era în acelaşi loc...
face acelaşi lucru, cânta acelaşi cântec.
- E un altar, nu ? - Hai. Altarul Shinto.
Probabil sunt vremuri grele acum fără peşte, nu ?
Foarte grele.
Majoritatea oamenilor pleacă la oraş, caută de lucru.
Tatăl meu şi alţii, au inventat alta economie.
Au intrat în afacerea cu legume salvând ce a mai rămas din oraş.
Toţi deţin o fermă proprie ?
Nu. Sato are. Satul o are în chirie.
- Nasol. - Ai dreptate.
Faţă familiară.
După şcoala, Kumiko învaţă copiii dansul O-bon.
Dansul O-bon. E pentru festival în onoarea morţilor, nu ?
Foarte bine !
Îmi amintesc că am citit de asta noaptea trecută.
Ce-i aia, cazemata ? Probabil rămăşiţe din Al Doilea Război Mondial.
Probabil a fost groaznic aici. 15 000 de americani ucişi în 10 zile.
Da. Şi 150 000 din Okinawan şi Japonia.
De ce suntem toţi atât de proşti ?
L-ai văzut pe părinte ?
Pe urma terminăm astă seară.
Am adus un nepot martor.
Apoi tu şi nepotul dormiţi. Eu nu voi fi aici.
Mentorul tău e las !
Nu am de ales.
Stai puţin.
Tatăl tău.
El te vrea pe tine.
Şi tu.
Din respect pentru profesorul meu...
îţi las 3 zile să jeleşti.
Când termini, mă voi întoarce.
Pregăteşte-te să i te alături.
Ştii, când a murit tatăl meu...
am petrecut mult timp gândindu-mă că n-am fost un fiu bun.
Că poate puteam să-l ascult mai des...
să petrec mai mult timp cu el.
M-am simţit atât de vinovat...
de parcă el făcuse totul pentru mine şi eu nimic pentru el.
Apoi într-o zi am realizat, că am făcut cel mai mare lucru înainte să moară.
Am fost acolo cu el...
şi l-am ţinut de mână...
şi i-am spus adio.
Foarte bine, Daniel-san. E timp pentru următoarea lecţie.
În regulă !
Nu înţeleg ceva.
Dacă Sato te urăşte aşa de mult, de ce îţi lasă timp de jelit ?
Tatăl meu a fost profesorul său.
În inima sa, Sato deosebeşte binele de rău.
Tot vrea să te omoare.
Uneori ce ştie inima, capul uita.
Dar tipul e gata de război. Nu înţeleg.
Niciodată nu opri un război luptând într-unul.
Ştiu. Dar dacă el a atacat ? Ce era să faci ?
- Să blochez. - Crezi că puteai ?
- Chiar şi tu puteai. - Nu sunt aşa puternic.
Nu contează cine e mai tare, ci care e mai inteligent.
Cred că de aia am câştigat turneul.
Bine ghicit, Daniel-san.
De la prima lecţie de karate, tata Miyagi mereu a spus...
"Cea mai bună cale să eviţi un pumn, e să nu fi acolo."
- Nu pricep. - Miyagi spune la fel.
Prima slujbă a lui Miyagi, a lucrat la tatăl lui Sato.
Într-o zi, Miyagi era îngrijorat de ceva când nu era peste în năvodul gol.
Era cât pe ce !
Tehnica de tobe. Înţelegi ?
Da !
Tehnica de tobe.
Lasă-mă să încerc eu.
Haide. O tură, te rog.
Trebuie. O dată.
Te rog ?
Bine, vino pe platformă.
- Grozav. - Mă duc să trag cârligul.
Tata spune să foloseşti tehnica de tobe ca ultima soluţie.
Eşti gata ?
Sunt gata.
Nu uita, cel mai bun blocaj, e să nu fi acolo.
1...
2...
3 !
Eşti în regulă ?
Da, sunt ok.
Hai. Destul pentru azi. Mai încerci maine.
Ştii, Miyagi şi Yukie au avut prima întâlnire aici.
Îmi amintesc de parcă era ieri.
S-a petrecut peste mormane de macrou.
Eşti în regulă ?
Da. Îmi pare rău. A fost o prostie.
Miyagi i-a spus tatălui acelaşi lucru când s-a întâmplat.
Tata a fost de acord. Tata avea dreptate.
E vreo metodă de riposta în această tehnică ?
Întreabă toba.
Hai, Daniel-san, vorbeşti cu toba mai târziu.
- Unchiul lui deţine totul ? - Aproape.
Hei ! Uite laşul Miyagi.
Şi copilul său !
- Nu te deranjează asta ? - De ce m-ar deranja ?
Lumea poate crede că e adevărat.
Daniel-san, minciuna devine adevăr dacă persoana vrea să o creadă.
Asta e alta zicală veche din Okinawan ?
Nu. E o zicală Okinawan nouă.
Cât de nouă ?
De vreo 10 secunde.
Eşti bine ?
Ţi-aduc eu.
Morcovi, nu ?
Aduc eu.
Profesorul tău ar trebui să-şi ia aparat auditiv.
- Poate şi ţie îţi trebuie. - Aud doar ce merită auzit.
Atenţie ! Lucrăm aici.
Ce-i asta ?
Deci, păcăliţi oamenii !
Ruşine ! Păcăliţi !
Vorbim altădată când nu ai treabă.
Îţi aminteşti melodia noastră ?
Cântă-mi-o.
Yukie, eu nu am mai cântat de mult timp.
Te rog. Te rog.
Oh, eram aşa de tineri atunci.
Yukie, de ce nu te-ai măritat ?
Nu te-ai mai întors.
Ştiam că nu mă voi întoarce.
Da, ştiam.
Tatăl meu...
ţi-a spus ce a simţit când am plecat ?
Odată.
A spus că te iubeşte foarte mult...
şi...
că ai făcut ceea ce trebuia.
Cu excepţia unui lucru.
Trebuia să te iau cu mine.
Bună.
- Deranjez ? - Ce ? Nu, deloc.
Ce faci ?
- Exersam nişte mişcări. Vezi ? - Ce mişcări ?
E ca şi karate. Încerc să învăţ chestia asta.
Seamănă cu dansul O-bon.
Atunci fac ceva greşit.
Ceva e bine. Uite.
- De unde ai învăţat asta ? - De la mătuşa mea.
E minunat.
Încearcă tu.
Nu, nu eu. Am absentat în ziua când au predat elegantă.
Ce anume ?
Las-o baltă, e o glumă proastă.
Voi încerca.
Bine.
Stai o clipă.
Dreptul...
şi stângul.
Suntem tari.
Poate putem merge pe drum.
Dar suntem pe drum.
Dansezi bine.
Ca o geisha.
Să mergem.
Tehnica preferată a profesorului ? "Să mergem."
Hei, haide, dă-mi toba înapoi, te rog.
Adică jucăria pentru copii ?
De ce nu vii să o iei ?
Stop !
Eşti bine ?
Dacă-mi insulţi onoarea din nou...
te voi ucide.
Ţine pentru colecţia ta.
Ştiu că îţi place.
Eşti în regulă ?
Da, sunt ok.
Păcăleşte aceşti oameni şi eu îi insult onoarea. Nu pricep.
Nu ştie ce e aceea onoare.
Am priceput asta.
De când eram copii, el mereu a fost la fel.
Asta e prima dată când cineva mi-a spus că mă omoară.
Asta e ridicol. Trebuie să vorbesc cu el.
Îl va lua doar ca un semn de slăbiciune şi va încerca să-ţi facă iar rau.
Ai altă idee ?
Evită-l.
Cred că sunt pe insula greşită.
Ce se întâmplă aici ?
Ceremonie de ceai.
Cred că e un ritual vechi.
Înseamnă că se îndrăgostesc din nou.
- Daniel-san ! - Te-am căutat.
Am fost aici încercând să repar frigiderul.
Ce s-a întâmplat cu el ?
Asta. Trebuie să merg în oraşul Naha pentru o piesă nouă.
Vrei să vii ?
Trebuia să admir Kumiko, dar aş putea veni.
- Du-te, distrează-te. - Putem merge mâine.
- Nu, ne mai vedem. - Nu avem planuri.
Niciodată nu ţine o doamnă să aştepte.
Voi ţine minte asta. Ne vedem mai târziu.
Ai grijă.
Asta îmi aminteşte de Palisades.
Palisades ? Unde-i asta ?
E în New Jersey, unde locuiam eu.
E drăguţ ?
O parte.
Iată ! Ruinele castelului Regelui Shohashi.
Regele Păcii.
- Cunoşti Regele Shohashi ? - Nu personal.
Numele e...
Acum Sato îl deţine.
Pe vremuri, dansul O-bon se ţinea aici, dar nu se mai tine.
Acum bucată cu bucată se destramă.
Sato, îl vinde la muzee.
Pare a fi el.
Legenda spune că dacă faci concurs până la castel şi câştigi,
dorinţa ţi se îndeplineşte.
Da ? Îţi dau avans.
Nu neapărat, mulţumesc.
Scuze.
Pe locuri, fiţi gata, start !
- Am câştigat ! - Ai trişat !
Şi ştii asta.
Vom împărţi dorinţa.
Închide-ţi ochii.
Ştii ce vreau să aflu ? Ce vrei să faci cu viaţa ta, visele tale ?
Bine, îţi arăt visul meu.
Încă nu mă pot obişnui cu oameni care conduc în sens invers.
- Tu pe ce parte conduci ? - Pe dreapta.
- N-am ştiut asta. - Toată lumea conduce pe dreapta.
- Nu toată lumea. - Asta învăţ.
Vrei să înveţi să vinzi televizoare ?
Ce ? Te interesează electronica ? Nu înţeleg.
Uite.
Ăsta e visul meu.
- Vrei să fii dansatoare ! - Foarte mult.
E ceva grozav.
Unde studiezi ?
Nu sunt astfel de şcoli de dans în Okinawa.
Ce păcat !
Vino să dansezi diseară. Oh, adu-ţi prietenul.
- Bine. - Bine. Ne vedem acolo.
- Îţi place să dansezi ? - Sigur. E dojo-ul lui Sato.
Vreau să verific. Haide.
Nu înăuntru. Cei aleşi predau acolo.
Nu merg înăuntru. Vreau doar să privesc pe geam. Nu mă va vedea.
Preda poliţie militară americană înăuntru.
Serios ?
Nu e rău.
El e studentul numărul 1 al lui Sato.
Văd de ce.
Trebuie să plecăm. Poate te vede.
Poate ne întâlnim cu dl Miyagi aici.
De ce ar fi el aici ?
A spus că trebuie să vină în oraş să ia o piesă pentru frigider.
Ştiu magazinul. E la colţ.
- Poate îl vedem. - Bine !
Ce se întâmplă aici ?
E un loc rău. Nu vrem să intrăm.
Să vedem.
Haide, dragă, dă-mi banii.
Am 45 aici. Haide, dragă.
Arată-mi ce poţi să faci.
Da ! Am 40 !
Tipul ăsta stă rau.
- Vezi ? Ţi-am spus. Foloseşte soldul. - Dar pare că face greşit.
Nu, trebuie să fii tare aici, nu aici. Nu contează.
Crezi că poţi mai bine, gura mare ?
Crezi că poţi mai bine ?
- Nu ştiu. - Hai să aflăm !
- Poate altă dată. - Nu exista altă dată !
Orice probleme are dl Miyagi cu unchiul tău, nu trebuie să fie şi ale noastre.
Nu. Noi le avem pe ale noastre, nu ?
- Kumiko, unde mergi ? - Nu mergi nicăieri !
Cheamă-l pe unchiul meu. Tu vei lua pariuri.
Îţi dau trei la unul, da ?
Nu, nu fac asta !
Ai de ales : Spargi gheaţă sau îţi rupi gâtul.
Trebuie să le spargă pe toate 3, nu ?
Greşit ! Pe toate 6 !
Pariaţi tot.
Nu tot. Nu încă.
Ce mă bucur să te văd !
Nici o grijă, nimic. Miyagi rezolva totul.
Ce rata e ?
3 la 1 că nu trece prin gheaţă.
- Câte bucăţi ? -6.
Haide, să plecăm de-aici.
600$ spun că el le sparge pe toate 6.
600 de dolari ?
- Nu pot onora pariul. - Eşti acoperit.
Acum avem un pariu.
În regulă ! Dă-mi banii tăi.
Hei, nu pot să cred asta.
Nu voi reuşi să sparg.
A încercat de două ori şi a spart doar 2. Ce te aştepţi să fac eu ?
Concentrează-te.
Grozav şi ce vei face ?
Mă voi ruga.
Gata. Toate pariurile sunt făcute.
Nu onorăm un pariu cu un laş.
Nu-l fă de ruşine pe unchi din nou.
Mulţumesc, Sato.
O plăcere să fac afaceri cu tine.
Ai ştiut de la început, nu ? Nu te-ai îndoit în mintea ta.
- Deloc. - Cum îi vom cheltui ? Ce vom lua ?
Tu pregătire pentru colegiu. Noi luam mâncare chinezească. Hai.
Credeam că ai o întâlnire.
Da. O aşteptam pe Kumiko.
Aş vrea să ai aşa ceva acasă. Locul ăsta e minunat.
Nu se foloseşte arma pentru praf.
Cârpa asta veche ?
Arunc-o.
- De ce ? - Arunc-o.
- Ce văd ? - Eu nu...
- Ţinta principală. - Ţinta principală. Mai aproape.
Asta e pentru tine. Haine de dans.
Haide ! Te aşteptam.
Unchiul meu a spus că cele 3 zile de jelit s-au terminat.
M-au trimis după tine.
Spune-i unchiului ca eu sunt fermier, nu luptător.
Sensei, ai un vizitator.
Asta e aceeaşi bucata de lemn ce am găsit-o împreună pe plajă ?
Da. Ce vrei ?
Am venit să facem pace între noi.
Ai uitat. M-ai trădat.
Aveam doar 18 ani.
Şi responsabil pentru propriile acţiuni.
Se explică de ce am plecat.
De frica ai plecat.
Sato, te implor.
Frica ta face să miroase aerul.
Ce s-a întâmplat cu tine ?
Nu e grozav ?
Da, e drăguţ.
Încă îţi mai faci griji de ce s-a întâmplat în această după-masă ?
Am venit aici să-l ajut pe dl Miyagi. Şi cu toate astea, mă simt inutil.
Nu poţi face nimic.
Cred că da.
Poţi dansa aşa ?
Pot încerca.
-1, 2, 3, 4. Ai prins ? - Cred că da.
Hei, eşti foarte bun.
Mă tachinezi. Tu dansezi grozav.
Vrei ceva de băut ? Ia loc ?
Unde ai învăţat să dansezi aşa ?
Am fost partenerul lui mama de dans ani de zile.
E o bună învăţătoare.
Da, e grozavă. Ia loc.
- Bine, merci. - Oh, mama.
- Te simţi mai bine acum ? - Mult mai bine, merci.
E bine.
Hei, te pot întreba ceva ?
Sigur.
E, ştii...
e personal, totuşi.
Eşti...
Eşti aranjată, ştii ?
Aranjată ?
Pentru căsătorie ?
Oh ! Nu. Asta era un obicei vechi.
Eu decid cu cine mă voi căsători.
Păi, e bine.
Tu eşti aranjat ?
Ce, glumeşti ? Sunt agent liber.
Ce e un agent liber ?
Adică sunt disponibil.
E bine.
Da.
Oh, nu, nu din nou. Nu caut necazuri.
Poate te caută necazurile.
Ce vrei de la mine ?
Banii mei înapoi.
Haide, omule, ăştia-s toţi banii mei.
Nu. Toţi banii mei.
Nu-ţi fă griji de mica ta prietenă. O ducem noi acasă.
Mulţumesc.
Haide !
La o parte ! Atenţie.
Scuze.
Ai cheile ?
Miyagi, ieşi afară.
Vom luptă acum !
Ce faceţi aici ?
Unde e Miyagi ?
Nu ştiu.
Lasă-i un mesaj de la mine.
Cu plăcere.
Vino aici. Vreau să vezi ceva.
Sensei-ul tău te-a învăţat să lupţi cu o suliţă ?
Păcat.
Poate te-a învăţat cum să fii las.
Hei, dl Las.
Lasă mesaj.
E vina maestrului tău.
Dacă era om cu onoare, ai fi trăit.
Dar nu e.
Destul !
Problema unchiului e cu Miyagi, nu cu băiatul meu.
Nu, tu ai o problemă, bătrâne, cu mine.
Acţiunea unui laş !
Daniel-san, eşti bine ?
Chiar voia să mă omoare.
Vino.
Miyagi face ceai. Te vei simţi mai bine.
Mâine mergem acasă.
Nu voiam să se termine pentru noi din nou astfel.
Aş spune dacă aş putea.
Ştiu.
Yukie, ce pot face să-ţi uşurez durerea ?
Ia-mă cu tine.
Ce faci ?
Obicei vechi.
Când pescarii mergeau pe mare...
familiile ofereau orez zeilor.
Pentru a prinde mult peste ?
Pentru a se întoarce repede.
Te-ai mai gândit la şcoala de dans ?
Ţi-am spus. Nu e şcoala pentru asta aici.
Păi, sunt în State.
Căminul meu e aici.
Casa e acolo unde îţi pui în cui pălăria.
Crezi că mi-ar plăcea America ?
Cred că o vei adora.
Crezi că mă va iubi ?
Ştiu că o parte din ea te iubeşte deja.
- Ce se întâmpla ? - Să mergem să vedem.
Bine, haide.
Ce faci ?
Vând pământ.
De ce ?
De ce crezi ?
Vei distruge satul ?
Nu, tu îl vei distruge !
Ai câştigat.
Lupt cu tine.
Cu o condiţie.
Indiferent cine câştigă...
titlul pentru pământ e al satului pentru totdeauna.
Ceri prea mult.
E un preţ mic pentru onoarea ta.
Ai dreptate. Preţ mic.
Ne vedem aici la miezul nopţii.
Miyagi, am aştept mult timp pentru asta.
Fără trucuri diseară.
Sau mâine totul dispare !
Casele lor, biserica lor...
totul !
Ce-i asta ?
Ultimul testament.
Yukie are casă aici. Iei casa şi maşina.
Nu le vreau. Te vreau pe tine.
Nu putem anula asta ? De ce nu plecăm ?
Imposibil, Daniel-san.
Uita de prostia cu onoarea.
Nu are legătură cu prostia de onoare.
Are de-a face cu supravieţuirea satului.
Nu va fi o luptă pentru 3 puncte. Dacă pierzi, ştiu ce se întâmpla.
Miyagi a câştigat deja.
Indiferent ce se întâmpla, satul va fi în siguranţă.
Deci, e ocupat locul ?
Îmi pare rău.
- Oh, nu ! - Ce s-a întâmplat ?
- Repede. E pericol. Să mergem. - De ce ? Nu înţeleg.
Furtuna mare. E aici curând. Nu e sigur aici.
- Unde mergem acum ? - Înapoi în sat.
Dle Miyagi, aşteaptă !
Îţi vine să crezi ce vânt ? Asta e sălbatic.
Şi va fi mai sălbatic.
Acei oameni sunt acolo ?
Hai. Mergem să ajutăm.
Stai acolo ! Venim ! Stai acolo !
Au nevoie de ajutorul nostru.
Eşti în regulă ? Eşti bine ?
Am luat copilul.
Am luat băiatul.
Haide. Ţine-te bine.
- Oh, nu ! - Sato e acolo !
Uite. Ia copilul.
Eu mă duc după Sato. Du-te !
- Kumiko, ia-l. - Ai grijă. Să mergem.
Unde e unchiul ?
E mort.
Hai ! Trebuie să ne mişcăm repede !
Miyagi ! Acum ai venit să lupţi !
Laşule !
Acum când sunt neajutorat !
Nu se mişca !
Eşti mai josnic decât furtuna !
Acum tot satul vede.
Asta e singura cale să câştigi.
Hai, Daniel-san. Uşurel, Sato.
Uşurel.
Te-am prins, vechi prieten.
Vei fi ok acum.
Vino şi ia-mă !
Tu ia-l pe dl Sato ! Eu iau fata !
Rezistă !
Nu da drumul.
Unchiule ! Credeam că eşti mort !
Credeam că eşti mort.
Du-te după ajutor !
Ajută-l !
Nu-l pot ajuta. Nu pot.
Rezistă ! Ţine-te bine !
Rezistă !
Dă-mi mâna !
Ţine-te bine !
Vei fi ok. Rezistă.
Miyagi, dă-mi drumul.
Vei fi ok.
Merci mult.
Acum, pentru tine...
sunt mort.
Cum îşi vor reveni după asta ?
Seminţele nu mai sunt. Locul e distrus.
- Ce vor face acum ? - Tot ce pot.
Ce-s toate astea ? Ce face Sato aici ?
Nu ştiu.
Am venit să ajut la reconstruire.
Datoria faţă de sat.
Iartă-mă. Te implor.
Oh, Sato. Nimic nu e de iertat.
Acum e un bun moment să-l întrebi.
Nu e locul meu.
Dle Sato, dansul O-bon e în curând...
şi va fi greu aşa cum e acum să se ţină în sat.
Ce îmi ceri ?
Păi, se poate ţine în castel ? Acolo îi e locul, nu ?
Studentul tău mi-a devenit învăţător.
O-bon se va ţine în castel.
Acum şi întotdeauna !
Cu o condiţie.
Să dansezi cu noi.
S-a făcut.
Când îţi pui mintea, orice se poate.
Ai dreptate.
Dacă nu erai tu, aş fi făcut multe greşeli.
Dacă nu erai tu, nu aş fi fost aici.
Acum nu uita, nu ai de ce să-ţi faci griji.
Nu-mi fac griji. Cred că mi-e frică.
Glumeşti ? Te-am văzut.
Vei fi minunată. E adevărat.
- Ţi-am spus că arăţi superb ? - Nu.
Păi, aşa arăţi.
Am văzut-o exersând. E incredibilă.
În spatele tău !
Înapoi !
- Înapoi sau o omor ! - Ales !
Nu fă asta.
Am greşit.
Ura e greşeala.
- S-a terminat. - Nu te aud, unchiule.
Şi eu sunt mort, ai uitat ?
Alesule, eşti cel mai bun elev al unchiului.
Nu-l face de ruşine aici.
Elevul tău m-a făcut de ruşine.
Am fost dezonorat din cauza lui.
Orice s-a întâmplat, îmi cer scuze.
Scuzele numi vor reda onoarea !
- Nici asta. - În ochii lor, da.
Gata cu vorbele. Treci podul, sau o omor !
Asta nu e turneu. E real.
Nu e pod.
Acum lasă podul. Dă-i drumul.
- Haide ! - Acum luptăm până la moarte !
Înapoi, Daniel-san !
Pleacă sau mori, omule ?
Mori.
Greşit. Honk !
Traducerea: Marioland
Sync: Alex Ciobanu (Zuzuitu') Subtitrări-noi Team/www.subtitrari-noi.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro